Tyst med dig, annars skär jag halsen av dig!
- Vad heter du? Tala högre! - Pip.
Nej, snälla...
- Har du någon spis? Har du det? - Nej.
Upp med dig.
Vilka tjocka kinder... Jag skulle kunna äta upp dem.
- Var har du din mor? - Hon är där. Hon och mina bröder.
Så du är föräldralös? Vem bor du med?
Min syster. Hon är gift med smeden Joe Gargery.
Smed, säger du?
- Vet du vad en fil är? Och spis? - Ja, mat.
Jag är inte här ensam.
Jag har en ung man med mig som får mig att framstå som en ängel.
Han har ett sätt att komma åt små pojkars hjärta och levrar.
Det är inte lönt att gömma sig från honom.
I morgon bitti kommer du till kyrkogården med en fil och spis.
Inte ett ord till någon. Då ska jag försöka hålla den mannen ifrån dig.
Begrips? Hem med dig nu.
Där är du ju! Din syster har letat efter dig.
Hon är på krigsstigen, och hon har rottingen med sig.
Jag ska försöka hjälpa dig. Ställ dig bakom dörren.
Var har du varit?!
- Jag har oroat mig! Var har du varit? - Kyrkogården.
Där hade du varit själv om det inte vore för mig.
Vem har uppfostrat dig? Varför jag nu gjorde det.
- Hämta tjärvattnet. - Det är ju jul...
Ska jag behöva vara mor till dig också?
Du driver mig till graven. Då skulle väl ni bli glada?
Tjärvatten. Var försiktig.
Till bords! Genast!
En fånge till har rymt.
- Vad var han dömd för? - Säkert mord.
De hamnar på fångskeppet för att de mördar. Eller frågar för mycket.
Var är brödet?
Jag åt upp det.
Jaså.
Sir?
- Tog du med dig allt? - Ja, sir. Här.
- Vad är det i flaskan? - Konjak.
- Bad du någon att följa efter dig? - Så skulle jag inte göra.
- Bra att pajen smakar. - Det gör den.
- Räcker det till honom? - Vem?
- Han som vill äta upp min lever. - Jaså, han.
Han vill inte ha paj.
- Han såg hungrig ut. - Vad menar du?
Jag såg honom alldeles nyss nere vid floden.
- Klädd som jag med blåslaget ansikte? - Ja.
Hit med filen!
Jag ska jaga honom som en hund. Låta honom vara?
- God jul. - Göra mig till åtlöje...
Jag ska dränka den skurken.
Sjung nu, själar överallt En juledag, en juledag
Sjung nu, själar överallt En tidig juledagsmorgon
Kom, låt oss alla fröjdas nu...
Så vackert!
Vilket prima köttstycke!
För festmåltiden som väntar oss tackar vi er, frun.
Må Vår herre göra oss uppriktigt tacksamma. Amen.
- Där hör du, var tacksam. - Särskilt mot dem som uppfostrar dig.
Hur kommer det sig att de unga aldrig är tacksamma?
- De är onda. - Onda lilla vessla!
De är inte härliga, de är onda!
- Sås, mr Wopsle? - Köttet bara släpper från benet!
Så mört och fint.
Just ja. Mina damer och herrar, spara plats åt fläskpajen.
- Den var en gåva från mr Pumblechook. - Det har ni förtjänat.
Ska jag hämta den genast? Ja, det gör jag.
Som jag brukar säga: En god bit fläskpaj passar till allt.
- Särskilt i sällskap med konjak. - Kloka ord.
Den är här någonstans! Åtminstone var den det.
- Mr Pumblechook? - Det är tjärvatten i konjaken!
- Kom hit! - Vart är du på väg?
- Det var sannerligen hett. - Bra gjort, smed.
Elaka typer. Inga man vill råka på ensam.
- Har ni sett något sådant? - Nej.
- Skål, sir. - Tack.
Strålande. Vi hittade dem itufilade.
Men vi ska nog få på bojorna igen.
- Kan herrarna tänka sig lite jakt? - Med glädje!
Då ger vi oss av. In i ledet.
- Raska på. - Kom, Pip.
- Jag hoppas att vi inte hittar honom. - Jag också, gamle gosse.
Här borta!
Kom hit med dig!
Sluta upp med det där! Sluta!
Ner med er! Ner med er, era ynkryggar! Raska på!
- Jag har honom! - Sluta slåss!
Vad väntar ni på? Ner med er! In med er!
- Släpp mig lös på honom! - Han försökte döda mig!
Jag fångade Compeyson! Jag fångade honom och lämnade över honom.
- Hit med fotbojorna. - Han försökte döda mig.
- Släppa honom? Låta honom hållas? - Sätt ner honom.
- Han försökte döda mig! - Tyst med dig!
Jag har något att säga. En bekännelse, på sätt och vis.
Jag stal lite spis uppe i byn. Jag tog en fil också.
Jag tog allt från smeden. Jag tog konjak och en paj.
- Saknar ni en paj? - Min fru saknar en.
Så det är ni som är smeden? Jag beklagar att jag åt upp er paj.
Det fick ni så gärna. Vad ni än har gjort ska ni inte svälta ihjäl.
Inte sant, Pip?
- Pip... - Rör på er.
In med benen. Så ja.
- Vilken lärd gosse du är. - Någon gång hoppas jag bli det.
- Här. Läs, Joe. - Läsa...
Läsa...
"Kära Joe. Jag hoppas att du är vid god hälsa."
"Snart kan jag lära dig, Joe."
"Så festligt."
J... O... Jag har då aldrig sett ett så fint O. Förbluffande.
- Så intressant det är att läsa. - Någon dag kanske jag kan lära dig.
Kanske, men jag är rädd att jag är förfärligt tjockskallig.
Inte som du, min lärde gosse.
- Alltid bästa vänner. - Alltid bästa vänner.
Det blir festligt att ha dig som lärling.
Gargery!
Hon måste vara tre kilometer bort.
- Gargery! - Bäst att vi går hemåt.
Än är du inte för snabb!
Nu måste han ändå vara tacksam.
- Bara hon inte skämmer bort honom. - Ingen risk.
- Hon? - Miss Havisham är knappast en han.
- Mr Pumblechook... - Hennes hyresgäst.
...fick frågan om han känner till något barn som kan komma och leka.
- Vänlig som han är mot oss... - Det har ni förtjänat.
...nämner den här pojken. Han ska dit nu.
- Vi kan bli rika på att han leker. - Jag vill inte.
Vill du umgås med fint folk eller stanna här med den här dumbommen?
Stanna här.
Vafalls?!
Andas, min kära.
- Sex gånger sex? - Trettiosex.
- Minus trettiofem? - Ett.
- Plus 119? - 119... 120.
Delat med 84? Nu vill jag ha ditt svar.
Börja då om. Vad är 12 gånger 39?
Fyra gånger sjutton? För långsamt, sextioåtta.
- Nio gånger tretton? - 117?
Kom ihåg din plats, och uppför dig så att det hedrar mrs Gargery.
- Klockan har stannat. - Glöm nu det.
- Ert namn? - Pumblechook.
- Önskar ni träffa miss Havisham? - Om hon önskar...
Det gör hon inte. - Kom nu, gosse. Gosse!
- Är du rädd? - Jag vet inte.
- Stig så in. - Efter er, fröken.
- Vem där? - Pip, frun.
- Pip? - Pumblechooks pojke. Jag skulle leka.
Det var så sant.
Kom, så att jag får se på dig.
Titta på mig.
Är du rädd för en kvinna som inte har sett solen sedan du föddes?
- Nej, frun. - Kom då närmare.
Det händer att jag får en fix idé-
- och just nu är min fixa idé att iaktta lek.
Så... Lek. Sätt i gång och lek.
- Är du butter och motsträvig? - Nej. Förlåt att jag inte leker.
Om ni klagar på mig blir min syster ond, men allt här är så nytt för mig.
Vi ropar på Estella. - Estella!
Den blir din en dag, min kära. Du kommer att använda den väl.
Då så. Nu vill jag se er spela kort.
- Men det är ju bara en grannpojke! - Du kan krossa hans hjärta.
- Vad kan du spela? - Bara Svälta räv.
Då så... Svält ut honom, då.
- En målare. - Han kallar klädda kort för "målare".
Så valkiga händer han har. Och så grova kängor.
Han är bara en dum och klumpig arbetarpojke.
Vad tycker du om henne? Du har inte sagt något om henne.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Viska till mig.
- Vad tycker du? - Jag tycker att hon är högmodig.
- Och mer? - Jag tycker... att hon är väldigt söt.
- Och mer? - Jag tycker att hon är hånfull.
- Jag vill gärna gå hem. - Och aldrig träffa henne igen?
- Jag vill träffa henne igen. - Då ska du få det.
Då ska du få det. Men när? När ska jag bjuda hit dig igen?
- Det är onsdag... - Här har vi inga veckodagar!
Kom tillbaka när sex nätter har gått.
Följ honom ner, och ge honom mat.
"Och Herren sade till Aron:"
"Du och dina söner, och din faders hus jämte dig..."
"...skolen bära den missgärning som vidlåder helgedomen..."
Vad är det som försiggår? Nu räcker det!
Sätt dig, Pip.
Vi läser tillsammans, med dämpade röster.
"Och Herren sade till Aron:"
"Du och dina söner..."
- Skulle ni kunna lära mig? - Vad då?
Allt. Jag vill kunna allt.
Allt? Du milde.
Det kan ta ganska lång tid. Vadan detta?
Vet du vad huset heter? Det heter Satis House.
- Är det grekiskt eller latinskt? - Grekiskt, latinskt eller hebreiskt.
Eller alla tre. Det betyder "tillräckligt".
- Märkligt namn. - Söla inte!
Tanken var att husets ägare intet i övrigt skulle önska.
De måste ha varit lätta att tillfredsställa.
- Är det här pojken? - Det angår er inte.
- Vi har väntat på henne. - Hela morgonen!
Vi vill bara hjälpa till.
Miss Havishams fattiga släktingar. Gamarna, kallar hon dem.
Strunta i dem.
- Är det era släktingar också? - Nej. Jag har inga släktingar.
- Är inte miss Havisham... - Nå?
- Är jag söt? - Ja, ni är väldigt söt.
- Är jag hånfull? - Nej. Inte som förra gången.
- Gråt, då. - Nej, jag vill inte.
Vem har vi här, då?
Så det är du som är pojken.
Pojkar har jag träffat många. Ni är vilda typer, så uppför dig.
Vänta här i balsalen.
- Vad tror du att det är? - En tårta.
En bröllopstårta. Min.
Ta min hand. Följ mig.
Det är min födelsedag i dag. Jag vill inte uppmärksamma det.
Den här dagen, långt innan du föddes...
- fördes det här hit. Vi har vittrat sönder tillsammans.
Möss har gnagt på den, och skarpare tänder än så har gnagt på mig.
När ruinen är fullkomlig-
- och mitt lik klätt i brudklänning ligger på bröllopsbordet...
- Då blir förbannelsen hans. - Vems?
Miss Havisham, ni ser ut att må bra. Gratulerar på födelsedagen.
Gamarna.
Estella, ge pojken mat.
Vem är du? Vem släppte in dig? Vem gav dig lov att stryka omkring?
- Estella. - Estella? Den häxan.
- Ta tillbaka det där. - Jag vägrar.
Du får slåss mot mig. Standardregler.
Slåss, slåss!
Då har du vunnit. Hedern har återupprättats. Adjö.
Du ska återvända i övermorgon. Därefter varannan dag.
Förvänta dig ingen belöning.
Du får kyssa mig, om du så önskar.
- Englands kungar. - Henrik III...
Edvard I, Edvard II och Edvard III. Rikard den...
- Henrik... - Hur kan ni?
- Vad då? - Veta så mycket.
Det stannar kvar hos mig. Som en envis hosta.
Gamle Clem Bulta på, bulta på
Gamle Clem Så det klingar, sträck det ut
- Är något på tok, gosse? - Varför sa du att det hette "målare"?
Jag vill inte ha grova kängor och valkiga händer och vara fattig!
- Får jag berätta en hemlighet? - Det ska väl gå för sig.
Jag vill inte bli smed. Jag vill bli en gentleman.
Jag vet inte... Du tycker väl om smedjan och Joe?
- Är du inte lyckligare där? - Jag har särskilda skäl.
Som har att göra med en viss ung dam, förmodar jag. Din prinsessa.
Ett, två, tre, fyra... Ett, två, tre, fyra...
Ett, två, tre...
Estella! Vad gör du?
Jag lär Pip att dansa som en gentleman.
Ta hit smeden.
Joe.
Ni är alltså pojkens systers make.
- Jag har då äktat din syster... - Säg bara ja.
Ja.
Och ni har för avsikt att göra pojken till er lärling?
Vi har alltid varit bästa vänner, Pip-
- och vi har räknat med att det skulle vara festligt.
- Har pojken uttryckt någon vilja? - Han vill ha det festligt...
Estella, ge mig den där börsen.
Pip ska få lön för sin tid här.
Här är tjugofem guineas. Ge dem till din nya läromästare.
Så.
Nu är du smed. Adjö.
- Du skäms väl inte för att vara smed? - Nej.
Då är du smed. Adjö.
Men... Ska jag komma tillbaka?
Nej. Adjö, Pip. Du har varit en rar gosse. Adjö.
Kom, Pip. Nu går vi.
Vi kanske möts igen.
Det är inte troligt.
Pip? Kom nu, gossen min.
- Pip? - Får jag?
Biddy, jag önskar...
Fortsätt. Pip?
Jag önskar att jag kunde bli förälskad i dig.
- Får jag vara ärlig? - Javisst.
Jag önskar att jag älskade dig och arbetet i smedjan-
- och att vi kunde sitta här som två helt andra personer.
Jag önskar att det räckte. Men...
Det gör det inte.
- Vore det tillräckligt för dig? - Kanske. Men jag kräver inte mycket.
Tänker du ofta på henne?
Pip! Du har besök.
- Är ni Philip Pirrip? Pip? - Ja, sir.
- Och er svåger, Joe Gargery. - Det stämmer.
- Och er fru? - Död. Dåligt hjärta.
- Hon dog för fem år sedan. - Jag beklagar sorgen.
Jag heter Jaggers. Jag är advokat, och jag har ett ovanligt ärende.
Jag ska förmedla ett erbjudande att ta er lärling härifrån.
Jag kan meddela att han har lysande utsikter.
Han har fått en ansenlig förmögenhet, och den nuvarande ägaren av denna-
- önskar att han ska tas härifrån och fostras till gentleman i London.
- Motsätter ni er det? - Jag tror inte det.
Ni måste behålla namnet Pip. Det har ni väl inget emot?
Inget alls.
Dessutom måste namnet på er välgörare hållas hemligt.
Det är absolut förbjudet att göra efterforskningar i saken.
- Förstått? - Ja.
Mr Gargery. Det här är till er.
Tjugo guineas som kompensation för att ni mister honom.
Generöst.
Om ni tror att pengar ska mildra förlusten av pojken...
- Ädelt. Vill ni ha pengarna? - Kom an, om ni är karl nog.
Besvära mig i mitt eget hem...
- Kom an! - Det räcker nu!
Joe!
Ju förr ni ger er av, desto bättre. Om en vecka?
Vad ska jag göra i London? Vad ska jag arbeta med?
- Vad blir mitt yrke? - Ni blir en gentleman.
Jag är er förmyndare.
Adjö.
Jag har alltid sagt att ens onämnbara bör omslutas av något fint.
Glanstaft, mina damer. Varför ha sina onämnbara i nanking?
- Nej, varför? - Då syns ju inget!
- Mr Pumblechook? - Sju gånger sexton, svara nu.
- Du är för långsam! - Jag har något att berätta.
Jag har fått en del pengar.
Ett härligt plagg för sommaren. Om ni tillåter?
Känner ni? Se hur tyget fångar ljuset!
Mycket populär bland Londons unga herrar.
Nästa... Den här passar er också.
Den passar er verkligen. Då har ni en för dagen och en för kvällen.
- Några fina kängor, kanske? - Vi har inga kängor.
Förbluffande!
- Hallå där! - För god tur!
Farväl, min gosse!
- Ni kanske önskar... - Något som lockar fram aptiten...
Te eller choklad...
Pip!
Kom närmare! Kom hit till oss.
Så stilig du är!
Visst minns du min kusin Sarah Pocket? Hon arbetar åt mig nu.
Miss Havisham, jag är här för att ta farväl. Ni förstår...
Jag vet! Jag träffade mr Jaggers, jag känner till allt.
Du har fått en hemlig välgörare.
Ja.
- Visst är det väl underbart? - Underbart, ja...
Ut med er.
- Jag hade hoppats... - Hon studerar utomlands.
Långt utom räckhåll. Vackrare än någonsin. Beundrad av alla.
Är du rädd att du har förlorat henne? Ha tålamod. Era vägar korsas säkert.
Det hoppas jag.
- Jag vill säga hur tacksam... - Tyst nu, Pip.
Du kommer ju att behålla ditt namn.
Adjö, Pip.
- Se upp! - Inälvor?
Se dig för! Stick i väg!
Ursäkta...
JAGGERS ADVOKATBYRÅ
Mr Pip? Mr Jaggers kommer strax, han är i rätten och hämtar bevis.
Är det avbildningar?
Det är äkta gipsavgjutningar av avrättade på galgen i Newgate.
Mördare och testamentsförfalskare. Väldigt slug.
Men bevisen var för starka. Nu är han inte så slug längre.
Jag fick de här av honom.
Inte mycket värda, men det är bärbara ägodelar.
Det är min ledstjärna: Se till att få bärbara ägodelar.
- Här är mr Jaggers. - Jag vet bara vad jag vet.
- God dag, mr Pip. - Vad vet ni, mr Jaggers?
Har ni betalat mr Wemmick? Bra, släpp då min rock.
Trivsam resa?
- Vad känner ni om mitt mål? - Vi sysslar inte med känslor.
Stig på, mr Pip.
Tillbaka!
Ni har träffat mr Wemmick.
Han sköter pengarna, så ni lär träffas en del.
Är det er nya kostym?
Skräddare, hattmakare, skomakare, strumpmakare. Ni kan handla på krita.
Jag har anmält er till en herrklubb.
"Lundens finkar", ypperligt för gentlemän.
Era fickpengar. Ni ska nog klara er gott och väl.
Ni kommer tillfälligt att bo på Barnard's Inn.
Där kan jag ha er under uppsikt och rädda er när ni väljer fel väg.
För fel väg kommer ni att välja.
Men det kommer inte att vara mitt fel.
STRAX TILLBAKA
Mr Pip? Jag ber så mycket om ursäkt.
Eftersom ni är från landet tänkte jag att ni skulle uppskatta jordgubbar.
Eller jordgubbssylt.
Ert rum är inget speciellt, men vi ska nog inte börja bråka om det.
Upp med händerna. Se så.
Se så. Upp med dem.
- Stå på dig. Standardreglerna gäller. - Ursäkta mig?
Pojken som strök omkring.
Den bleke unge herrn.
Jag var där med moster Sarah på försök.
Miss Havisham ville visst se mig leka.
Hon blev visst inte förtjust i mig. Dålig smak, förstås.
Annars kunde jag och Estella ha varit vad-det-nu-heter. Förlovade.
Men ödet ville annorlunda.
- Det var tråkigt. - Inte alls. Den flickan är en häxa.
Hård och högdragen och oerhört nyckfull.
Fostrad för att utsöka miss Havishams hämnd på alla män.
- Varför skulle hon vilja hämnas? - Kära värld, vet ni inte det?
Miss Havisham var mycket rik och mycket stolt. Ett bortskämt barn.
Hennes mor dog när hon var liten, och hennes far gifte sig med kokerskan.
De fick en son - Arthur. Han var... inte helt inom äktenskapet.
Jag bör påpeka att man inte för kniven till munnen i London.
Man brukar även hålla handen under gaffeln.
- Tar ni illa upp? - Inte alls, jag är tacksam.
- Hoppa inte över konsonanterna. - Nej, förstås.
Miss Havisham träffade en man som hon älskade djupt och passionerat.
De förlovade sig.
Han fick henne att köpa sin halvbrors andel av bryggeriet till överpris.
Nåväl... Den stora dagen var inne.
Klänningarna var inköpta, bröllopsgästerna var där...
Festmåltiden var uppdukad, den vackra tårtan var bakad.
Då skrev brudgummen till henne, och hennes bror överlämnade brevet.
Medan hon klädde sig inför bröllopet klockan tjugo i nio.
Det förklarar klockorna.
Brudgummen och Arthur hade samarbetat för att krossa hennes hjärta.
Och... man får säga att de lyckades.
- Herbert, vad sysslar du med? - Handel. Där finns pengarna.
En dag ska jag handla silke och kryddor från Egypten...
...och elefantbetar från Ceylon. - Och vad gör du nu?
Jag är bokhållare, och jag har en kär vän som jag inte har råd att äkta.
- Tjänar man bra som bokhållare? - Nej, inte alls. Inte ett öre.
Jag är inte så förtjust i namnet Pip.
Vi är ju harmoniska, och ni har varit smed... Får jag kalla er Händel?
Händel komponerade ett stycke som kallas "Den harmoniske smeden."
- Skulle ni ta illa upp? - Inte det minsta!
Som sällskapets domherre och i den ärade bofinkens-
- steglitsens och stenknäckens namn...
Må den nuvarande glada stämningen alltid härska över vårt sällskap.
Mina herrar!
Lundens finkar!
De är de finaste av personer.
Du där, gosse! Ja, du! Hit med en rapphöna!
Kasta hit en rapphöna.
Se så!
Oj då...
- Visst är det Pip? - Pirrip.
Pirrip?
Pip Pirrip?
Tänka sig. Varifrån kommer ni?
- Vi? - Från Kent! Kentska Pirrip.
Det låter som något slags äpple.
Kasta!
Det ska gå fort. Han verkar ivrig.
Händel, det här är min fästmö Clara. Visst har jag haft tur?
- Snälla Herbert. - Högst angenämt. Ska vi gå upp?
Det är för dyrt, Herbert! Vad gör vi här?
Nå? Vad tycker ni?
- Jag betalar självklart. - Du är bokhållare, Herbert.
Nå?
Tja...
God dag.
Jag vill gärna träffa de här finkarna.
I morgon kväll? Ingen formell tillställning. Klockan sex?
- Ge honom pengarna. - Som ni vill.
Jag förstår mig inte på honom.
Han är djup.
Djup som Australien. Ta inget personligt, det är bara affärer.
Om ni inte har något för er i kväll, följ med mig till Walworth.
Det finns inte mycket, men det finns en trädgård och ett par sevärdheter.
Titta här. Jag vet vad du tänker...
Som att bo på landet.
Jag har gjort allt själv.
Då så... Nu ska jag presentera er för farsgubben.
- Hur mår du? - Bra, John, bara bra.
Det här är mr Pip. Inte för att du hör något.
Nicka bara åt honom. Nicka och blinka.
Nicka på. Bara nicka. Jag ska glödga eldgaffeln.
Nedför trappan ska vi.
Nu, John!
Mr Pip, om ni vill vara så god. Sätt den här.
Jag hörde det!
- Vad tycker mr Jaggers om den? - Han har aldrig sett den.
I Borgen lämnar jag mr Jaggers bakom mig.
Det vore vänligt om ni gjorde likadant.
- Javisst, jag förstår. - Men jag ska ge er ett råd.
När ni är på middag hos mr Jaggers, ta en titt på hans hushållerska.
Hans hushållerska är ett tamt vilddjur.
Mina herrar! - Vår frikostiga värd, jag presenterar Bentley Drummle.
Må den nuvarande glada stämningen alltid härska över vårt sällskap.
Jag sa ju att du skulle klara det.
Säg mig, vem är Spindeln? Den där buttra typen.
Det är Bentley Drummle. En av de rikaste i landet.
- Han äger nästan hela Derbyshire. - Bentley Drummle. Högst lovande.
Molly? Se till att den unge mannens glas är välfyllt hela kvällen.
Kämpa, Drummle!
Jag tror på Bentley!
- Ren och skär tur. - Pip slog dig rättvist.
Ska inte det här vara en gentlemannaklubb?
Ska man behöva tävla mot bondpojkar?
- Vad menar ni? - Inget illa, det försäkrar jag er.
Faktum är att jag gratulerar er.
Ni har armar som en smed.
Molly, mer vin.
Styrka? Ni ska få se på styrka.
Visa dina underarmar. Båda två.
Visa dem!
Det där är kraft.
Ytterst få män har den här kvinnans kraft.
Mina herrar, jag vill utbringa en skål.
- Skål för er, mr Drummle. - Skål!
- Förlåt om det blev otrevligt. - Ingen fara.
- Jag gillade Spindeln. - Inte jag.
Du har rätt. Håll dig undan honom.
Men han är högst lovande.
Om jag vore en spåman... Fast det är jag förstås inte.
Du vet väl vad jag är.
Gå till sängs.
Sir? Se så! Vakna!
Ni har besök.
Jag har ju bett att inte bli väckt...
Hur mår du, Pip?
Jag tog med en rostningsgaffel, men jag ser att det knappast behövs.
Lysande. Tack.
- Te eller kaffe, sir? - Te, sir. Kaffe är lite väl mäktigt.
- Nu när vi är ensamma, sir... - Du behöver inte kalla mig sir.
Nu när vi är ensamma, Pip, kan jag berätta vad jag gör här.
Jag har nämligen fått ett meddelande från en viss miss A.
- Miss A? - Miss 'Avisham.
Hon vill träffa dig angående något viktigt.
Joe, det här är min goda vän Herbert Pocket.
Mr Gargery, jag har hört mycket om er.
- Det finns väl inget att säga? - Jo då. Vi måste fira!
Visst är det annorlunda?
Det här stället ser inte så speciellt ut, men det är bäst i London.
Den pressade ankan är suverän.
Låt honom ta den.
Joe?
- Vad tycker ni om London? - Vilket ställe!
Men jag skulle då inte vilja bo här.
Biddy hälsar. Hon är lärarinna nu. Hon har lärt mig saker.
Kniv: K-N-I-V. Gaffel: G-A-F-E-L.
- Mer vin? - Tack, gärna.
Snälla, Joe. Du behöver inte dricka ur glaset så noga.
Glasets kant får inte vidröra näsan.
Om mina herrar ursäktar mig...
- Då ska väl jag ge mig av. - Ska du åka redan?
- Lägg undan dina pengar. - Jag insisterar.
- Vill du inte sova över? - Nej. - Ursäkta!
För Guds skull! Lägg undan dina pengar!
- Får jag följa dig till vagnen? - Jag hittar.
Vi har knappt hunnit prata. Jag kan visa dig runt.
Du och jag passar inte ihop här.
Jag passar inte in utanför smedjan och träsken.
Kom och titta in i smedjan så får du se smeden Joe. Festligt blir det.
Men här hör jag inte hemma. Så Gud välsigne dig, min käre gosse.
Ni hittar.
Pip! Hur står det till?
Du kysser min hand som vore jag en drottning.
Ni ville träffa mig?
Pip.
Jag blir skickad till London. Jag och mina smycken ska visas upp.
- Vill du visas upp? - Vad tjänar frågan till?
Du och jag har inget val. Vi måste lyda.
Jag såg dig den dagen. När du slogs för min heder.
Märkligt av mig att gömma mig och titta, men så gjorde jag.
- Jag njöt mycket av det. - Du belönade mig också.
Jaså?
Du kysste mig.
Stackars Pip...
Du tror väl att du är en riddare ur en saga.
Du slår dig fram genom törnarna, släpper in ljuset, får prinsessan...
- Men jag saknar hjärta. - Skönhet har alltid ett hjärta.
Jag har ett hjärta som kan huggas eller skjutas, och som kan sluta slå.
Men det finns inget mjukt i det. Ingen sympati, inga känslor.
Inget nonsens. Jag har fostrats så.
Jag menar allvar. Om vi ska fösas samman måste du tro mig.
För bådas skull.
Det kan jag inte. Jag vägrar.
Nu har jag åtminstone sagt det.
Följ med. Miss Havisham förväntar sig att se dig som förr.
Är hon vacker? Elegant? Är hon välväxt?
- Beundrar du henne? - Givetvis.
Så älska henne! Vad hon än gör mot dig.
Om hon sliter ditt hjärta itu gör det ondare med åren. Men älska henne!
Jag tog mig an henne och fostrade henne att bli älskad.
Vet du vad kärlek är? Blind tillgivenhet. Förödmjukelse.
Förnedring. Underkastelse. Att ge hjärta och själ som jag gjorde.
Miss Havisham? Nu räcker det för i dag.
Pip, du ska ledsaga Estella till London i morgon.
Du bör gå till sängs.
Miss Havisham. Ska vi ta en liten tur?
Ett varv.
Mrs Brandley får en ansenlig summa för att presentera mig.
Mig och smyckena. Vi ska visas upp för folk, och folk för oss.
- Får jag träffa dig? - Det räknar miss Havisham med.
Om mitt schema tillåter.
Räkningar från vinhandlare, juvelerare, vadhållare...
Du har sannerligen valt fel vägar.
- Jag ska behärska mig. - Det angår inte mig.
Ge mr Pip pengarna han behöver.
Ursäkta mig.
God dag, sir. Stig in på mitt kontor. Så angenämt att råkas igen.
Jag vill utbringa en skål för en dam som jag känner.
En dam från Richmond. En skönhet som saknar motstycke.
Miss Estella Havisham.
- Jag känner henne! - Gör du?
- Herregud... - Du vet ingenting om henne!
Faktum är att jag har dansat med henne.
- Flera gånger. - Du ljuger!
Jaså, gör jag det? Följ mig.
Ur vägen!
Ur vägen, ur vägen!
Lämna damen i fred.
En vals!
- Dansen är inte slut. - Ta bort er hand.
Pip! Lyssnar du aldrig?
Hur kan du ge din kärlek till den mannen?
Otäcka varelser dras till ljus. Rår ljuset för det?
- Nej, men det gör du. - Om jag brydde mig.
Du måste bry dig!
Att uppmuntra en så föraktad och ovärdig tölp som Drummle!
- Han har inget utom sina pengar! - Låt det inte påverka dig.
Jag kan inte låta bli. Att han får dina leenden, och inte jag...
Vill du att jag ska bedra dig?
- Bedrar du honom? - Ja! Honom och många andra. Alla män.
- Alla utom dig. - Och varför skonas jag?
Varför tror du?
Fin afton, inte sant?
Det ska visst bli oväder senare.
Estella, mr Drummle önskar ditt sällskap.
Omedelbart.
Hallå?
Herbert? Är du hemma redan?
Vem där?
- Vem är ni? - Vänta, tyst.
Hur tog ni er in?
Gode Gud...
Vad?
Du gjorde en ädel sak, min gosse.
Och det har jag aldrig glömt.
Om ni är tacksam för det jag gjorde finns det ingen anledning.
- Ni måste förstå... - Vad måste jag förstå?
Att jag inte kan återuppta bekantskapen. Det är annorlunda nu.
Skönt att ni mår bra och har sonat ert brott, men ni måste ge er av.
Vi kan väl ta ett glas först?
- Hur har ni levt? - Som fårbonde.
Avel. I den nya världen. Tusentals mil härifrån.
- Ni har klarat er bra. - Mycket. Du också, vad det verkar.
Ja... Ja, det stämmer. Tack.
Med er tillåtelse vill jag gärna ge er en gåva.
En symbolisk gåva för gamla tiders skull.
Innan ni ger er av.
Här har du din gåva.
Om jag får vara så fräck... Hur har det kunnat gå så bra för dig?
- Jag har fått lite pengar. - Av vem?
- Jag får inte yppa hennes namn. - Jag kanske får gissa din inkomst.
Är den första siffran månne en femma?
Och förmyndaren, en sådan har du. En advokat? Vars namn börjar på J?
Denne J. Kanske gav mig din adress när jag kom till Portsmouth.
Mr Jaggers?
Ja, min käre gosse. Jag har gjort en gentleman av dig.
Jag svor att varje slant som jag tjänade skulle gå till dig.
Jag hade det svårt så att du skulle få det bra.
Jag arbetade hårt så att du skulle slippa arbeta.
Jag skapade dig. Jag är din far.
- Nej, ni är inte min far! - Nej, men din andre far.
Du är min son. Nej, du betyder mer för mig än så.
Se bara på dig, gosse! Se hur du bor!
Det skulle duga till en lord. Klockan och ringen...
Och tygerna och kläderna!
Dina böcker också...
Du har förstås läst allihop? Du borde läsa dem för mig.
Jag skulle känna mig så stolt över att ha skapat en man som du.
Jag måste sova. Gott och länge. Jag har inte sovit på ett bra tag.
Håll vakt, gosse. Kom hit.
Jag måste vara försiktig. Jag var förbjuden att återvända.
Jag blir dömd till döden om de fångar mig.
- Riskerade ni ert liv för att komma? - Ja, det gjorde jag.
- Jag vet inte ens vad ni heter. - Magwitch. Abel Magwitch.
- Är det sant? - Berätta inget för mig.
- Är det som jag fick höra sant?! - Höra innebär verbal kommunikation.
Man kommunicerar inte verbalt med någon i Australien.
- Jag har blivit lurad att tro... - Inget. Du trodde vad du ville.
Det ligger inte på mig.
Jag har förstått att du har en farbror på besök.
- Stämmer det? - Ja.
Då så. Jag föreslår att han får nya kläder.
Kanske kan han tillbringa mycket tid inomhus-
- och även klippa sig.
Och om du skulle skriva till din vän i Australien-
- kan du bifoga det här. Aktuell kontoställning.
Mitt uppdrag är härmed avslutat. Adjö.
All min tid i Satis House... Jag var bara ett övningshjärta.
Estella var aldrig ämnad åt mig. Och ni, min förmyndare, visste allt.
Tja... Du kan väl lika gärna få höra det från mig.
Spindeln har gjort sitt drag.
Kan jag hjälpa er?
- Öppna grinden, Drummle! - Smedpojken!
Förlora inte besinningen nu.
Du har väl förlorat tillräckligt?
Pip? Pip!
Det räcker nu! Jag kan tala med Estella inför er.
Miss Havisham. När ni bjöd hit mig var det som en sorts tjänare.
Jag skulle tillfredsställa er nyck och få betalt.
Och när jag trodde att ni var min välgörare...
Ja, jag lät dig tro det.
Var det vänligt?
Vänligt?! Vem är jag att vara vänlig?
Nej, det roade mig att plåga mina släktingar.
Du fick ju betalt. Vad mer önskar du?
Estella...
Du vet att jag älskar dig. Det har jag gjort från första början.
Jag hoppades att miss Havisham ville att vi skulle få varandra.
Tanken var visst befängd.
Miss Havisham njuter nog av att jag är lika olycklig som hon önskade.
Det här är känslor. Sådant kan jag inte förstå.
Jag förstår orden som du yttrar, men de berör ingenting inom mig.
Trodde du inte på min varning?
- Det är onaturligt! - Inte för mig!
Ändå älskar jag dig.
Du kommer aldrig att bli min. Ändå älskar jag dig.
Och jag ber dig: Gift dig inte med Bentley Drummle.
- Vem som helst utom den tölpen. - Det är för sent.
Jag ska gifta mig med honom. Förberedelserna är redan i gång.
- Miss Havisham... - Det är mitt beslut.
Miss Havisham har rått mig att vänta. Tänka om.
Men jag är trött på mitt liv.
Vi kommer att få det tillräckligt bra.
Ge mig din hand.
Var lycklig. Det kommer att gå över. Jag är ur dina tankar om en vecka.
Ur mina tankar? Du är i varje tanke.
Du är en del av min existens, en del av mig.
Du är i varje tanke. I varje ord som jag har läst sedan jag kom hit.
Du är i floden, skeppens segel, havet, molnen, stenarna i London...
Till min sista stund kommer du att finnas i mig.
En del av det goda, och en del av det onda.
Och jag ska alltid tänka på det goda.
Välsigne dig.
Så stolt... Så hård.
Jag är det ni har gjort mig till.
Ni är min mor, men jag har aldrig sett ert ansikte i dagsljus.
Ni har lärt mig att dagsljus inte finns.
Att det hade skadat er, och att det skulle skada mig också.
Jag är det ni har gjort mig till.
Det här gjorde ni mig till.
Estella? Följ med mig.
Jag vill hjälpa mr Pocket. Göra gott med pengarna som finns kvar.
Jag vill ge honom en ställning.
Alla skulder borträknade är det 500 pund. Till en vän?
Ja, vartenda öre. Vad säger ni?
På kontoret hade jag rått er att välja en bro.
Det finns sex stycken som ni kan kasta pengarna ifrån.
Det är ett snabbare och skonsammare sätt att bli av med dem.
Så hade jag sagt på kontoret.
Men vad säger ni här? Vad säger ni i Walworth?
I Walworth säger jag...
...att jag ska se vad jag kan göra.
Släpp mig!
- Släpp! - Magwitch!
Släpp honom! Magwitch!
Han vill köpa ett hus åt oss vid Hyde Park, och vagn och hästar.
- Kan du inte tacka ja? - Hur skulle jag kunna det?
Du är den andra som jag har sett honom försöka döda.
- Han riskerade livet för dig. - Han säger att jag är som en son.
Jag finner tanken motbjudande. Men han får inte tas tillfånga.
Mina herrar...
Jag gör ingen saga av min historia, utan berättar den kort och koncist.
In i fängelse, ut igen. In i fängelse, ut igen.
Så såg mitt liv ut tills jag träffade Pip.
Jag har varit med om allt utom hängning.
Jag har tiggt och stulit och tjuvjagat allt ni kan tänka er.
För tjugo år sedan när jag stod utan både pengar och hopp-
- träffade jag en man på kapplöpningsbanan.
Han hette Compeyson.
- Compeyson? - Ja.
Förlåt. Berätta vidare.
Compeyson var en gentleman. Belevad och stilig.
Han hade gått på internat. Han var yngre än jag, men han kunde mycket.
Han och hans fru planerade att bedra en dam med hennes halvbrors hjälp.
Inte mycket till plan, men jag gjorde mitt.
Jag gjorde mitt lilla. Jag är inte stolt över det.
Bra, Abel!
Jag hade en fru då.
- Var ni gift? - Det kvittar nu.
Tiden med Compeyson var svår. Jag stod alltid i skuld till honom.
Han styrde mig, utsatte mig för fara och körde med mig i flera år.
Tills jag blev hans slav.
Till slut åkte vi fast för pengaförfalskning.
Compeyson sa att vi borde ha varsitt försvar.
Jag sålde allt för att få Jaggers. Vad det nu skulle tjäna till.
Compeysons ombud påpekade att han var väluppfostrad och utbildad. Och...
- En gentleman från Shropshire. - En gentleman.
På grund av ert dåliga inflytande...
Compeyson benådades på grund av sin karaktär och sitt dåliga sällskap-
- och alla sina förbannade lögner om mig.
Och jag dömdes som... skyldig.
Skyldig.
- Vad fick du? - Fjorton år.
Han fick två år.
Han kom till mitt fångskepp. Jag svor att slå in skallen på honom.
Och det gjorde jag. I tro att han hade drunknat simmade jag i land.
Jag gömde mig bland gravarna och avundades dess invånare-
- när gossen hittade mig.
Min gosse.
Är Compeyson död?
Han lär önska att jag är död om han lever.
Och att han själv var död om jag hittar honom.
- Vad hette damen som han bedrog? - Havisham. Miss Havisham.
Berätta för mig om Compeyson.
Slug karl. Farlig.
- Lever han? - Vad jag vet.
Din farbror bör packa väskan. Om han upptäcks, blir han hängd.
Och förmodligen önskar mr Compeyson honom inget gott.
Abel är tillbaka! Han får aldrig veta vad vi gjorde.
- Det var vidrigt! - Han får aldrig veta något.
- Lovade jag inte... - Att hon skulle vara trygg!
Att hon skulle få ett nytt liv!
Jaggers, berätta för mig. Vilken "hon"?
Magwitch och Molly hade en dotter. En söt flicka.
Men Molly var lika vild som sin man och tänkte inte låta oförrätten vara.
Compeyson var utom räckhåll i fängelset, men inte hans fru.
Molly hittade henne. Ett fruktansvärt brott.
Kallblodigt och hänsynslöst. Om Molly nu gjorde det.
Men att vara skyldig och att dömas är inte samma sak.
Ponera att en mordåklagad dam träffade sitt juridiska ombud.
Ponera även att detta ombud har ombetts finna ett barn-
- som en excentrisk dam vill adoptera och uppfostra.
Ponera vidare att ombudet sade till barnets mor:
Ge mig barnet. Jag ska försöka få dig frikänd.
Om du frias, räddas barnet. Om du fälls, räddas barnet ändå.
Barnet blev er lön.
Och Magwitch?
- Fadern fick veta... - Nej! Säg hans namn!
Magwitch fick veta att barnet hade dött i tuberkulos.
Ponera att det barnet nu ska gifta sig med en av landets rikaste män.
Och en av de vidrigaste.
Estella är inte Spindelns belöning.
Estella är hans straff.
- Ni arrangerade det. - På min klients befallning.
Enbart därför.
- Vad ville miss Havisham med barnet? - Det får du själv fråga henne om.
Vad ville ni med barnet?
Jag ville ha en liten flicka som jag kunde älska och fostra-
- och rädda undan ett öde som mitt.
En kväll tog han henne hit. Jag kallade henne för Estella.
Hon var så försiktig, och så vacker.
När hon kom hit ville jag bara bespara henne elände.
Men ju vackrare hon blev, desto värre blev det.
Med mitt beröm, mina smycken, mina lärdomar...
Med allt det stal jag hennes hjärta...
...och ersatte det med is.
Jag stal hennes hjärta...
...och ersatte det med is.
Pip... Är du mycket olycklig?
Avskyr du mig? Det måste du göra. Om du någonsin kan förlåta mig...
Förlåt mig, förlåt mig...
Förlåt mig, förlåt mig, förlåt...
Jag erkänner att det har funnits för många hemligheter.
Men vad skulle sanningen tjäna till?
Om Estella får veta att hennes far är en dömd brottsling-
- och hennes mor är en mörderska...
Skulle hon tacka dig för det?
Sir, ett meddelande. Det var visst brådskande.
GÅ INTE HEM - W.
- Förstörde ni lappen? - Ja.
Lämna inte kvar några bevis. De är honom på spåren.
- Polisen! - Här är de!
Priset på hans huvud är rejält. Alla i hela London är på jakt.
Mr Herbert och jag hann nätt och jämnt få ut honom.
Ett ångfartyg seglar mot Antwerpen vid midnatt.
Ni och er farbror måste ta er ombord.
Bärbara ägodelar. Få tag i bärbara ägodelar.
Han är i trygghet, men vill gärna träffa dig.
- Vad har hänt med dina händer? - Var är han?
Fartyget seglar vid midnatt. Vi tar oss ombord det utanför staden.
- Nu dröjer det inte länge. - Tack, gossen min.
- Jag älskar dig. - Herbert...
Han kommer att återvända oskadd.
Hon tycker att du har dåligt inflytande på mig.
Hon har rätt. Är du säker på...
Jag har aldrig sett fram emot något mer.
"Klockan var ett på natten."
"Regnet smattrade mot rutorna, och mitt ljus hade snart brunnit ut."
"I det halvt utbrunna ljusets sken såg jag varelsens gula öga öppnas."
"Den andades..."
- Är något på tok? - Inte alls.
Jag får sitta här och röka med min gosse.
Jag hade ett barn en gång. Det har jag inte berättat.
En söt liten flicka. Hon dog när jag satt i fängelse.
Men det gick inte en dag utan att jag tänkte på hennes ansikte.
Vilken vacker flicka hon var. Och när jag träffade dig-
- kom jag att tänka på henne. Kanske var det därför jag fäste mig vid dig.
Jag hoppas att jag har varit god mot dig under vår tid tillsammans.
Vi ska inte skiljas åt. Vi är ombord om en timme.
Det vet vi lika lite som vi vet vad som döljer sig på flodens botten.
Flodets vatten rinner mellan fingrarna och försvinner.
Förstår du?
Lyssna!
Hör ni?
Vi ror nedför floden.
Ro!
Ro, pojkar!
- Stoppa båten! - Där är de!
- Ta i nu! - Ro!
Ni har en fånge ombord! Han heter Abel Magwitch!
Grip honom, och uppmana honom att ge upp!
Fortsätt!
- Compeyson. - Ro!
Stoppa båten!
Snart framme!
De tar in på oss!
Nej, nej! Bort!
Abel! Händel!
- Abel! - Ta min hand!
Pip!
- Magwitch! - Vi måste ta oss dit!
Magwitch!
Räck mig din hand.
- Abel! - Nej, Händel!
Abel!
Allt är förlorat. Du lät allt glida dig ur händerna.
- Kommer han att åtalas? - Ja, och dömd till hängning.
Du kan bara hoppas att han dör innan det händer.
Pengarna och marken tillfaller staten.
Du har ingenting kvar. Inte ett öre.
Vi säger inget om det. Han får gärna tro att jag är en gentleman.
Jag är nödgad att peka ut en eländig karl-
- som efter flera års hederligt liv i exil-
- fattade beslutet att återvända till landet där han var bannlyst.
Vad än syftet med hans återvändande var finns bara ett lämpligt straff.
Ett straff som han ska dela med alla som är samlade här.
I kraft av mitt ämbete dömer jag er alla till döden.
Må Gud förbarma sig över era själar.
- Har ni mycket ont i dag? - Jag ska inte klaga, käre gosse.
- Om ni bara hade hållit er undan... - Och inte fått se ditt ansikte?
Jag önskar att jag hade varit mer förtjänt av er kärlek.
Tyst nu.
En gentleman, Pip. Som jag skapade själv.
Magwitch, jag måste berätta. Er dotter, som ni älskade...
Hon överlevde. Hon fick mäktiga vänner.
Hon lever och är en fin dam. Hon är mycket vacker.
Jag... Jag älskar henne.
- Jag känner inte er. - Det gäller skulden.
125 pund, femton shilling och sex pence.
- Jag har inte pengarna. - Det trodde vi inte heller.
Vi är här för att gripa er.
- Är ni så god och följer med oss? - Ja, givetvis.
God dag.
- Är det Joe? - Ja, det är jag.
- Förlåt mig! - Pip, gamle gosse...
Du och jag har alltid varit vänner. Sov nu.
Och när du mår bra... Vad festligt vi ska ha det.
Betalad...
Betalad.
Jag reste innan du blev frisk. Kom på festligheter på söndag. - J.
Jag kom så fort jag kunde. Jag måste berätta...
Det är min bröllopsdag.
Biddy, jag kan inte för mitt liv...
Pip?
Pip!
Biddy, titta!
Den här vägen! Framåt, soldater!
Vill du att jag ska bära dig som en fågel?
Kom nu, mrs Gargery. Ett, två, tre...
Min stackars rygg! Vad har du ätit?
Pip!
- Ditt livs besparingar. - Det är bara pengar.
Jag ska ändå betala tillbaka vartenda öre, om det så tar...
Pip... Det räcker.
- Far, far! - Tyst! Det här är en arbetsplats.
- Jag fick ett brev från en dam. - En dam?
Intressant.
Händel! Brev!
Drummle dog för två år sedan.
Han sparkade sin häst, och den sparkade tillbaka.
- Jag beklagar. - Pip...
- Jag beklagar att du känner sorg. - Det gör jag inte.
Vi gjorde varandra olyckliga, precis som det var tänkt.
Jag har brutits ner och knäckts, men jag håller på att bli hel.
Jag har rest en hel del.
Jag hörde att du var här och ville gärna träffa min gamla vän.
Min enda vän.
När vi sågs sist sade du att du alltid skulle tänka på mig.
- Det har jag gjort. - Du skulle tänka på det goda.
Alltid.
- Du är en del av mig. - Du sa att jag fanns i skeppen.
Och i floden.
Jag älskar dig, Estella.
Det gläder mig.